Haluan nyt puhua elämäni upeimmasta naisesta.
Fiksusta, hauskasta, huolehtivasta, -
aivan erityisestä.
Mistä tässä aloittaisi?
Olen puhunut tästä täällä ennenkin.
En ole mikään toope. Olen ihan pätevä kaveri.
Mutta olen yhdeksäntoista, ja sen yhden jutun takia -
en osaa ajaa vielä pyörällä.
Kuka sanoo, ettet osaa? - Mummo, tätä on yritetty.
Ja yritetään niin kauan, kunnes opit. Pidä katseesi ukissa.
Tarkoitat Grahamia. - No Grahamissa sitten.
Kolme, kaksi, yksi... mene, mene!
Anna tulla, Ryan!
Hyvin kulkee!
Melkein. - Ei lähelläkään.
Olen kyllästynyt kaatumisiin ja tähän typerään pyörään!
Ryan Sinclair, uskallatpa vain!
Kamu, sinä ajoit jo hetken. - En ole mikään kamu.
Ja hetki ei riitä. - Opit vielä, kun vain yrität.
Haluan että olisit ylpeä minusta. - Minähän olen.
Saat noutaa itse pyöräsi.
Juna lähtee parinkymmenen minuutin päästä. Tule, kulta.
Haloo, onko poliisi?
Löi vasaralla tuulilasiin! - Parkkeerasit kylkeen kiinni.
Olit minun paikallani. - Ei täällä ole omia paikkoja.
Rauhoittukaa!
Ehdotan yksinkertaista ratkaisua. Toinen maksaa lasin, toinen oven.
Pysäköinti täällä on syvältä, -
mutta ei ole poliisin asia ratkoa aikuisten ihmisten nahinoita.
Jos teille sopii, -
tämä jää poliisin osalta tähän, eikä tehdä tästä numeroa.
Mitä tuumitte?
Pystyn enempäänkin kuin pysäköintiriitoihin.
Eipäs nyt hötkyillä. Olet vasta kokelas, Yaz. Ensin perusasiat.
Haluan tehdä enemmän. Enkö voisi saada jotain haastavaa?
Jotain erilaista.
Jotain kyllä tuli juuri. Jos erilaista haluat.
Löysit tuon siis tästä. - Ei, se ilmestyi tyhjästä.
Just. - Ei tämä ole pilaa. Tulin hakemaan pyörääni.
Missä pyöräsi on? - Tuolla puussa.
Nimi? - Ryan Sinclair.
Kävitkö Redlands Primarya? - Joo.
Yasmin Khan. - Ei ole totta. Yaz? Vau.
Sanos muuta.
Sinäkö olet poliisi?
Harjoittelen vielä. Olen toisen vuoden kokelas.
Mitä itse puuhaat? - Varastohommia.
Ai. Pidätkö siitä?
En, mutta saan siitä taskurahaa. Opiskelen mekaanikoksi.
Hyvä homma.
Tämä pitää viedä pois.
Ei tällaista saa metsään tuoda. - En tuonutkaan, en edes jaksaisi.
Älä viitsi, Ryan. - Kosketa sitä.
Se on jääkylmä.
Sanooko hän minua koskaan ukiksi? - Anna hänelle aikaa.
Kolme vuotta on oltu naimisissa. - Ja olet onnellisempi kuin koskaan.
Ei malta pysyä erossa. - Käyttäydy.
En ikinä.
Oletko kunnossa? - Olen. Mitä oikein tapahtui?
Mihin menet? - Katselen vähän.
Älkää menkö radalle, siinä voi olla sähköt! - Pois junasta!
Graham! Ovet menivät lukkoon! Emme pääse ulos täältä!
Jokin on vinossa.
Jokin tulee tänne junaa pitkin.
Pois ovelta! Grace, mene vaunun perälle.
Hetkinen...
Hei, mummo. - Juna pysähtyi Hathersgaten ja Grindlefordin välille.
Täällä tapahtuu outoja.
Onko kaikki hyvin? - Mummo?
Grace, tule takaisin.
Mikä tuo on? - Ei aavistustakaan.
Mitä?
Saadaan vähän lisäaikaa.
Ai tuo. Pitkä juttu, selitän myöhemmin. Ovet? - Lukossa.
Sehän nähdään.
Ei äänimeisseliä, tyhjät taskut. Vihaan tyhjiä taskuja!
Se tulee!
Mikä sinä olet?
Okei, et pidä kysymyksistä, asia selvä.
Pysy erossa minusta. - Nyt kaikki ihan hiljaa.
Se tappaa meidät. - Sen se olisi jo tehnyt.
Mummo! - Ryan! Pysy poissa!
Voi taivas.
Pysykää täällä, minä tutkin junan.
Oli teistäkin hyötyä. - Hei!
Pysykää siinä, rouva. Tämä on mahdollinen rikospaikka.
Miksi sanoit rouvaksi? - Koska olette nainen.
Olenko? Sopiiko se minulle? - Mitä?
Nyt muistankin. Puoli tuntia sitten olin valkotukkainen skottimies.
Milloin tulee seuraava juna? - Tämä on illan viimeinen.
Miten pääsitte sisään? - Kuljettamon ikkuna oli rikki.
Kuka olet? - Konstaapeli Khan.
Nimi, ei titteleitä. - Yasmin Khan, Yaz ystäville.
Entä sinä? - En muista.
Etkö tiedä nimeäsi? - Tiedän, en vain muista sitä.
Se on ihan tämän päällä, tämän...
Mikä tämä on? - Kieli.
Kieli! Biologia on hallussa.
Sinäkö olet Ryan? - Ryan Sinclair.
Hyvä nimi. Oletko lääkäri? - En.
Harmi, etsin lääkäriä.
Sähkö, valot, ovet...
Naisparka. - Se otus varmaan tappoi hänet.
Näinköhän? Se ei tappanut muita.
Luulen että hän kuoli säikähdykseen.
Oli miten oli, täällä on kuolonuhri.
Muttei enää otuksia eikä muita matkustajia.
Mennään toisten luo. - Odota. Voisitko pysähtyä?
Tämä voi olla vakava tapaus, ja minä johdan täällä.
Mitä teet? - Soitan asemalle.
Mitä kerrot? - Faktat.
Eli? - Junaan hyökättiin.
Mikä hyökkäsi? - Täytyy katsoa valvontatallenteet.
Miksi? Mehän näimme sen omin silmin.
Oliko se avaruusolio? Siltä se näytti.
Lopeta. - Oletko eri mieltä?
En tiedä, mutta... - Et osaa selittää tätä esimiehellesi. Hän ei uskoisi.
Tästä täytyy ilmoittaa. - Odota. Selvitetään tärkeimmät kysymykset.
Mitkä? - Mikä se on? Miksi se on täällä? Mihin se jatkaa täältä?
Ja tärkeimpänä: miten pysäytämme sen?
Mikä se onkin, se ei ole vielä lopettanut.
Tulkaa, Ryan ja Yaz. Sanon sinua Yaziksi, koska olemme nyt ystäviä.
Karl Wright, toinen nimi Brian.
Osoite 52 Northover Street.
Puhelinnumero? - No niin, joukot.
Tai tiimi, jengi, porukat. Sekoilen.
Tulit katon läpi. - Lensin ulos Tardiksesta.
Olen kadottanut Tardiksen!
Se oli räjähtämäisillään, ja sitten se haihtui.
Ei hätää, tämä ei ole maailmanloppu.
Tai voi olla, mutta asia kerrallaan. - Pitäisikö tuosta tajuta jotain?
Olio on kuulemma avaruudesta. - Höpöpuhetta.
Semmoisia olioita ei olekaan, ei ainakaan Sheffieldin-junassa.
Miksei? Täällähän minäkin olen.
Grace, lähdetään. - Ei. Hän pelasti henkemme.
Älä pelkää. Tämä on uutta sinulle, ja uusi voi pelottaa.
Haluamme kaikki vastauksia. Minun mukanani voitte saada niitä.
Minua ei kiinnosta.
Haluan vain töihin ja unohtaa koko jutun.
Jos se sopii kaikille. Ja vaikkei sopisikaan.
Kiitos.
Vienkö minä...? - Ei kiitos.
Haluan olla yksin. Kävelen. Tarvitsen raitista ilmaa.
Komppaan häntä. Ei Sheffieldissä ole alieneita.
Hän taitaa olla yhä sokissa.
Onko kukaan huomannut mitään muuta outoa tänä iltana?
Olen lirissä, jos jään kiinni. - Laitatko vilkut ja sireenin?
En! Tämä on luvatonta puuhaa.
Olette tuttuja. - Olen Ryanin mummo. Graham on mieheni.
Toinen. - Ja te kaksi olette tuttuja.
Yaz ja minä oltiin koulukavereita. - Ei kai Yasmin Khan?
Heippa, Ryanin mummo. - Sinulla on mennyt hyvin.
Sinä siis vain löysit sen? - Niin. Otin siitä kuvia.
Sillä lailla.
Kiehtovaa. Ei sittenkään kiehtovaa vaan huolestuttavaa.
Pane vauhtia, Yaz.
Tuolla on pyöräni. - Miksi se on puussa?
Heitin sen tuolta ylhäältä. - Kiukuissaan, kun ei osaa ajaa.
Hänellä on dyspraksia, koordinaatiohäiriö.
Ei puhuta nyt minusta. Sen pitäisi olla puusta vasemmalla...
Se oli ihan varmasti tässä.
Mihin se sitten on mennyt?
Rahul, jos olet oikeassa tästä, eikö pitäisi kertoa jollekulle?
Mitä hyötyä siitä olisi?
Olen huolissani sinusta.
Minä sain sen viimein.
Tuossa, mene kaljalle. Haen sinut maanantaina kahdeksalta.
Kaksi outoa tapausta, yksi kaupunki, sama ilta. Huolestuttavaa.
Selvitän, onko nähty havaintoja. - Hyvä, kaikki tieto auttaa.
Tavataan täällä. - Kyselen vanhoilta työkavereilta.
Bussikuski tietää, jos joku. - Aina sama virsi.
Niin se vain on. Se oli mukava työ.
Minä katson somesta. - Minä katson WhatsApin hoitsuryhmästä.
Tosiaanko avaruusolentoja? - Niin.
Sen taidan jättää mainitsematta.
Alkoipa väsyttää yhtäkkiä.
Se oli aika rysäys. Kannattaa käydä polilla.
Ei, sellaiseen ei ole tarvetta.
Mutta...
Ottaisiko joku minut vastaan? - Kaadutko sinä?
2 minuutin 19 sekunnin päästä... Ei kahta minuuttia...
Tähän uuteen nenään ei ole luottamista.
Hoidit vuorosi, älä kinua enää kiinnostavia tehtäviä.
Haluan vain tietää, onko tullut mitään muuta epätavallista.
Sheffieldin yövuorossa kaikki on epätavallista.
Oletko kuullut oudoista jutuista tai olennoista tänään?
Muija viettää kavereineen karaokeiltaa, jos sitä meinaat.
Ryan, katso.
Hänellä on kaksi eri pulssia.
Mitä tuo on? - Ei aavistustakaan.
Kuka herätti minut? En ole valmis, toivun vielä.
Haistatteko tuon? Ei se ole hajua.
Eikä ääntä. Tunnetteko te sen?
Älä liiku, Ryan. - Mikä nyt on?
Solisluut esiin.
Teillä kaikilla on se. - Niin sinullakin.
Niinpäs onkin. Joudun kertomaan huonoja uutisia.
DNA-pommi, mikroimplantti, joka koodaa DNA:tanne.
Lauetessaan se hajottaa geneettisen koodin perustukset, sulattaa DNA:n.
Nopea ja ilkeä, pannassa kaikissa galakseissa.
Miten ne tulivat? - Räjähtävätkö ne?
Hiljaa, yritän ajatella. Keskentekoisena on vähän hankalaa.
Koneisto vasta käynnistelee itseään, alustuu...
Alustuu! Voinko lainata tuota?
Sen kun, mutta miksi?
Kun te kaksi tulitte junaan, se olio iski meihin kaikkiin nämä.
Helppo tapa poistaa silminnäkijät, hyvin armoton mutta nerokas.
Puhelin alustettu. - Siinä oli kaikki jutut!
Ei ole enää.
Ne nokoset tekivät terää! Oikein mukava sohva.
No tulkaa nyt.
Missä siskoni on?
Kysy uudestaan.
Missä siskoni on?
Et saa koskaan tietää.
Vasempaan. - Mihin me ajetaan?
Hän kai jäljittää puhelimella DNA-pommien lähtösignaalia.
Milloin ne räjähtävät? - En tiedä.
Eikö niitä voi purkaa? - Ei ilman oikeita välineitä.
Vasempaan taas.
Lähellä ollaan.
Siinä!
Odotin lonkeroista otusta. Pysy siinä!
Onko tuo alieni? - Siltä näyttää.
Miksi hän säntää sitä kohti? - Älä seiso siinä, tule!
Ja nyt kaikki säntäävät!
Livisti. Se on nopea.
Minä olen hitaampi kaiken tämän poreilun takia.
Tulkaa tänne!
Täällä on mies.
Se olio varmaan tappoi hänet.
En ole ikinä nähnyt tuollaisia vammoja.
Ne näyttävät paleltumilta.
Leukakin on revitty auki.
Ihan kuin se olisi vienyt hampaan.
Millainen olento tappaa ensin ja ottaa sitten hampaan?
Ikävää että jouduitte näkemään tämän.
Haen jotain ruumiin peitoksi. - Kiitos, Grace.
Valitan että tällaista tapahtuu, että se olio istutti teihin ne pommit.
Anteeksi, kun en ole vielä selvittänyt tätä.
Tämän minä löysin metsästä.
Se oli silloin kiinni. Ihan kuin se olisi rikottu.
Tai sitten se teki tehtävänsä.
Ehkä tämä oli sen kujalla olleen olennon kuljetuskapseli.
Mutta miksi täällä ja tänään?
Se saattaa olla minun syytäni.
Mitä sinä sitten teit?
Näin ilmassa valojuovan siellä metsässä. Se muutti muotoaan.
Entä sitten? - Kosketin sitä.
Ryan! - Olisitte kaikki tehneet samoin.
Minä en olisi. - Minä olisin.
Valo katosi. Hetken päästä ilmestyi tämä.
Mitä minä olen tehnyt? - Paha mennä sanomaan.
Poika ei osaa ajaa pyörällä ja aloittaa alieni-invaasion.
Graham, lopeta.
Okei, tein virheen. Mutta miksi se heppu toi tuon vehkeen tänne?
Ja miten hän sai tietää tuosta?
Hyviä kysymyksiä.
Katsotaan, mitä täältä löytyy.
Jäljitys on estetty. Ihan kuin se otus olisi tiennyt, mitä teen.
Jos jäljitimme sen junaotuksen pommisignaaleja, -
miksi ne johtivat tänne?
Jälleen hyvä kysymys. En tiedä.
Jotta voisin analysoida, minulla pitäisi olla...
Voin nikkaroida uuden. Olen hyvä nikkaroimaan, luultavasti.
Ei tämä ole sinun syytäsi. - Taitaapa olla.
Et voinut tietää, mitä tapahtuisi. - Kerro se Grahamille.
Hän tietää sen itsekin.
Uskotko, että se on avaruudesta?
Kyllä minä taidan uskoa. Onko se hullua?
Ei. Minä uskon myös.
Katso tuonne.
Katso tätä.
Jos kuolen, klikkaa tätä
Et näytä avaruusoliolta. - Olisitpa nähnyt hetki sitten.
Koko ruumiini muuttui. Jokainen solu paloi.
Osa soluista hakee vielä paikkaansa, uudentuu.
Kuulostaa tuskalliselta. - Et arvaakaan.
Hetken aikaa on varma että kuolee, -
sitten syntyykin uudelleen.
Se on kauhistuttavaa.
Juuri nyt olen vieras itselleni.
Kuulen kaikuja siitä, kuka olin, -
ja kutsun sitä kohti, kuka olen.
Minun on vain luotettava näihin uusiin vaistoihin, -
muotouduttava niiden suuntaan.
Kaikki asettuu vielä kohdilleen.
On pakko, te nimittäin tarvitsette apua.
Ja kun ihmiset kaipaavat apua, en torju heitä koskaan.
Hauskaa tästä tulee!
Valmista!
Hyvä se on. - Hei, täältä löytyi jotain.
Se on palannut.
Se jonka näin sinä yönä kun siskoni...
Kaikki sanovat, että hän katosi, -
mutta minä tiedän, että hänet siepattiin.
Seitsemän vuotta olen jäljittänyt energiasignaaleja, -
suunnitellut ennustusohjelmia, jotta tietäisin, -
milloin ilmakehän häiriöt vastaavat silloisia häiriöitä.
Tänä iltana se palasi, ja se on minulla.
Aion selvittää, mitä siskolleni tapahtui.
Jos minulle sattuu jotakin, hänen nimensä oli Asha.
Älkää antako kenenkään enää joutua tähän.
Hän tiesi, että saattaisi kuolla.
Tyttö oli hänen perhettään.
Teitkö sinä tuon? - Äänimeisseli.
Tosin tämä on paljon enemmän kuin meisseli.
Skanneri, diagnosoija, tölkinavaaja.
Tämä on paremminkin Sveitsin armeijan ääniveitsi, ilman veistä.
Vain ääliöt pitävät veistä mukanaan. - Mitä teet sillä?
Kartoitan tämän vehkeen kulkua.
Se on lähtenyt yli 5 000 galaksin takaa. - Mistä tiedät?
Tuo mikropiiristö tuossa on tehty paluumatkaa varten.
Eli sen mikä pojan tappoi on tultava vielä tänne.
Mutta miksi se lähti, ja mitä se etsii?
Mitä sinä arvelet?
Kaksi alienia, yksi kaupunki, sama yö.
Arvelen, että kaksi lajia on sodassa, ja Maa on taistelutanner.
Pilailetko? - En, valitettavasti.
Väität siis, että se junahirviö ja se olento joka tuli tästä -
etsivät toisiaan ja aikovat nahistella.
Vähän enemmän kuin nahistella. - Mitä tehdään?
Kotikaupunkini ei ole mikään alienien sotatanner.
Estämme niitä kohtaamasta.
Passitamme ne kotiinsa, eroon toisistaan ja kauas Maasta.
Miten muka? - Malta vähän, minä mietin.
En haluaisi jankuttaa, - mutta vielä näistä DNA-pommeista.
Paljonko meillä on aikaa?
Riittää kysymykset! Te sitten ette malta olla hiljaa.
Minulla on kädet täynnä töitä, enkä ole unohtanut solisluitanne.
Tarvitsen yhdeksän minuuttia, sitten olen valmis.
Terve, Kevin.
Se on juuri sellainen mitä etsin.
Halloween on vasta ensi kuussa.
Popsi salaatit, halloween.
Hei, me tässä taas.
Nyt!
Se tosiaan toimi! - Tietenkin, en ole amatööri.
Tainnutin sen, en tiedä kuinka kauaksi, joten vauhtia nyt.
Kiitos Kevin bussikuskille, kun kertoi sijainnin.
Kannattaa kysyä bussikuskilta.
Puoliksi orgaaninen, puoliksi kone, alkaa käydä järkeen.
Hei, tämä on keruuvyyhti.
Kymmenittäin keruuvyyhtejä.
Nämä lonkeroiset ovat tietoa kerääviä olioita.
Ne on liitetty yhteen yhdeksi superolioksi.
Mutta miksi? Mitä tietoa ne keräävät?
Ellei sitten... - Tuoko on Maan ulkopuolinen laji?
Pikemminkin puolilaji, aseistettu ja biotekninen.
Sanoit, että täällä taistelee kaksi lajia. - Taisin erehtyä.
Yritän keksiä, mistä se merkitsee.
Jos vain pääsisin käsiksi tuon dataan...
Karl, se poika junasta.
Karl on data. Sitä se keräsi junasta.
Mutta olio hänestä haluaa?
Kenet teistä tapan ensiksi?
Et ketään. Pysykää takanani.
Seis siihen, tai lennät taivaan tuuliin, mikä sitten oletkin.
Sekaannut asioihin, joita et ymmärrät.
Harrastuksia pitää olla. - Et ole ihminen. Kuka olet?
Minäkö? Minä olen...
Se katosi taas. Ihan äsken muistin. Ärsyttävää!
Sama kysymys sinulle.
Tai ensin se, mikä vaivaa minua, -
tai paremminkin loukkaa minua.
Miksi hampaat?
Ei riitä että tapat, vaan pitää napata hammaskin.
Stenza-soturi pukeutuu kukistamiinsa.
Voitte kertoa lapsillenne, -
että teillä oli kunnia kohdata Stenzan Tzim-Sha.
Timppa? - Tzim-Sha.
Timppa. - Tzim-Sha!
Stenzan soturiheimon tuleva päällikkö, -
yhdeksän aurinkokunnan valloittaja.
Jos olet tuleva johtaja, oletko nyt toimistoapuri?
Älä härnää sitä! - Tämä yö on minun haasteeni.
Jäljitän ja otan haltuuni ihmissaaliin.
Sinä olet siis saalistaja.
Mainiota. Moinen ponnistus mahtaa poltella pikku mieltäsi.
Minullako pieni mieli? - Haaste on yksinkertainen.
Päällikkömme valitsevat ihmisen.
Minut lähetetään tänne yksin, ilman aseita, ilman apua.
Etsin ja kaappaan saaliin ja palaan sen kanssa voitokkaana kotiin.
Sen tehtyäni ylenen päälliköksi.
Tämä on Stenzan rituaali.
Näin on tapahtunut ennenkin. Rahulin sisko.
Maa ei ole metsästysmaa.
Lupa annettiin.
Ei annettu! Se oli erehdys. Vedän luvan takaisin tässä ja nyt!
Tarkentaisin yhtä asiaa.
Säännöt siis kieltävät aseet ja avustuksen.
Pitää paikkansa. - Millä sitten tapoit? Mikä aiheutti paleltumat?
Stenza on kylmempi kuin tämä planeetta.
Yksi kylmän ihoni kosketus surmaa ihmisen.
Se voimakas keruuvyyhti ei siis ollut tarkoitettu sinulle.
Se otus on merkityksetön. - Eipä taida olla.
Lähetit sen salaa edeltäsi.
Se paikansi valitun ihmisen sinun puolestasi.
Sinä rikot sääntöjä.
On siinäkin tuleva johtaja. Timppa on iso, sininen huijari!
Okei, pidä hyvänäsi.
Mitä se tekee? - Siirtää kaiken datan.
Jos lopetit, teen tämän nyt selväksi. Sinä et vie Maasta yhtään ihmistä.
Häivy täältä, muuten panemme sinut aisoihin.
Onnea yritykselle.
Ei! Lyhytteleportti! Kaksoisvilppi!
Mihin se meni? - Saalistamaan.
Ketä? - Eikö se ole selvää?
Minä olen erityinen. - Olen erityinen.
Minua arvostetaan. - Minua arvostetaan.
Joku tuolla haluaa minut. - Joku tuolla haluaa minut.
Olet liian myöhään hereillä, kulta.
Äidin pitää saada unta, hän tekee kovasti töitä takiasi.
Mukavaa silti kun soitit, eivät kaikki ukit ole näin onnekkaita.
Daisy kulta, minun pitää mennä. Olet rakas.
Mitä sinä luulet...
Karl ei vastaa. - Löytyi! Karl on töissä Skylark-rakennusfirmassa.
Työmaa on tässä lähellä. Grace, vasempaan.
Dennis, joku kiipeää koppiani kohti.
Dennis! Karl täällä!
Dennis, joku kiipeää nosturia pitkin!
Karl on nosturinkuljettaja, kuinkas muutenkaan.
Se on tuolla. - Ja se otus vahtii sen juurella.
Graham, Grace, viekää nämä vehkeet ja väki pois täältä.
En tiedä miten, keksikää jotain. Älkääkä tulko takaisin.
Ryan, Yaz, miten pärjäätte koneiden kanssa?
Ja korkeiden paikkojen.
Se lonkeroinen vahtii Karlin nosturia, joten nousemme tätä.
Mitä ylhäällä tehdään? - Minulla on suunnitelma.
Varmastiko? - No on, sitten ylhäällä!
Pärjäätkö sinä? Ei sinun ole pakko tulla.
Minä pystyn tähän.
Työmaa suljetaan, poistukaa viipymättä.
Sähköongelmia, hyvin vakavia, hätäpalvelu on tulossa.
Poistukaa työmaalta välittömästi!
Et voi tulla tänne! Käänny takaisin!
Hei, Karl junasta!
Pois kopista!
Ei tämä voi olla totta.
Olen arvostettu. Olen erityinen.
Ryan? Kaikki hyvin?
Olen itsevarma. Saavutan tavoitteeni.
Varoitus. Kaide rikki.
Täällä ollaan! Voi ei, ihan liian korkealla.
Onko sinulla sitä suunnitelmaa?
Ihan kohta... No nyt!
Minä kapuan nosturin vartta, te käännätte sen Karlin nosturin luo.
Et ole tosissasi. - Karl astuu tähän nosturiin, ja te käännätte sen pois.
Sitten vain alas teelle ja munavoileivälle.
Simppeliä, vai mitä? - Ei oikeastaan.
Se kehittyy, kuten elämä. Kyllä se siitä.
Nappasin nämä alhaalta. Keksitte varmasti, miten nosturia käytetään.
Jep, ihan liian korkealla.
Hän kielsi palaamasta takaisin. Täällä on vaarallista!
Katso, se vaihtoi nosturia ja yrittää kaataa sen. Se on estettävä.
Tämä sen täytyy olla. Lähti!
Nyt vain käännetään varsi toiseen nosturiin kiinni.
Tässä on ohjeet. Oletko valmis?
Joka päivä opitaan uutta.
Väärä suunta!
- Tiedetään, ole hiljaa.
Terve taas! - Mitä tämä on?
Kun varret kohtaavat, sen kun astut yli.
Miten minä nyt pääsen sinne?
Et astukaan vaan hyppäät. Hyppää!
En pysty!
Totta kai pystyt. Hyppäät vain äkkiä, minä otan vastaan.
En tiedä, pelkään korkeita paikkoja.
Että mitä? - Tämä on isän firma.
Loikkaa nyt.
Hyvä on. Olen erityinen. - Niin olet.
Olen rohkea ja minä hyppään.
Parempaa hetkeä ei tule.
Päästä hänet!
Anteeksi!
Jos kaipaat tekemistä...
Apua!
Voi taivas...
Nämä jalat olivat ennen pidemmät.
Hei, Timppa! Pysähdy siihen!
Sillä on hampaita naamassa! - Tiedän. Minä hoidan tämän.
Päästä hänet, tai minä tuhoan... tämän.
Pakko saada uusi takki.
Tämän!
Otin tämän paluupiiristön kapselista, jolla tulit.
Ilman tätä et löydä kotiin.
Taisitpa huolestua.
Jos putoan, tämä putoaa mukanani. Ja tänne jäit.
Mitä te teette niille ihmissaaleillenne?
Ne pidetään staasissa pokaalikammioissa, -
elämän ja kuoleman rajalla.
Jätätte mätänemään. Hävytöntä touhua.
Ne eivät ole tärkeitä. - Hei! Minä olen tärkeä!
Jos en pysäytä sinua, kansasi jatkaa tätä.
Anna piiristö minulle, tai räjäytän ystäviisi istuttamani pommit.
Lisää aseita. Paniko lemmikkisi sellaisen Karliinkin? - Mitä?
Ei ollut tarvetta. Hänet oli jo merkitty, hän on saalis.
Sitähän minäkin. Jos räjäytät pommit, minä tuhoan vimpaimesi.
Niin että mitä tehdään?
Kytke sähkö ja hoida hommat täällä, minä kiipeän.
En halua että menet. - Ryan on vaarassa, en ehdi kiistellä.
Anna merkki, kun olet valmis. - Hyvä on.
Onko väärin nauttia tästä? - On!
Timppa rassukka.
Päällikköpyrkyri, jonka on pakko huijata, koska ei muuten pärjää.
Siitä tiedän, ettet sinä räjäytä.
Voit silti näyttää, että olen väärässä.
Me kaikki pystymme uskomattomaan muutokseen.
Voimme kehittyä, vaikka pysymme rehellisinä itsellemme.
Voimme kunnioittaa sitä, mikä olemme olleet, -
ja valita, miksi tulemme.
Nyt on sinun tilaisuutesi.
Kuka sinä olet? - Mukavaa kun kysyt sitä taas.
Tilkka adrenaliinia, hiven raivoa ja himppu paniikkia -
nivoivat aivoni yhteen.
Tiedän tarkkaan, kuka olen.
Olen Tohtori. Valvon reilua peliä kautta universumin.
Ja nyt ala laputtaa tältä planeetalta, -
kun saat vielä valita.
Minä valitsen voittamisen.
Ai niin, poistin ne inhat kapineet ystävistäni.
Sveitsin armeijan ääniveitsi vahvistettuna Sheffieldin teräksellä.
Siirsin ne sinun otukseesi.
Siirto ei ollut vain dataa, se oli myös fyysinen.
Sinuun siirtyi kaikki, mukaan lukien viisi pikkuista pommia.
Sait mahdollisuuden valita. Teit tämän itse itsellesi.
Painu kotiin.
Olen tärkeä! - Sinulla ei ollut oikeutta tehdä tuota.
Vai panit sinä pommin minuun.
Nyt, Graham!
Se toimii!
Älä ole vihainen. - En minä ole vihainen, kulta.
Lupaa minulle, ettet pelkää.
Mitä tarkoitat?
Ilman minua...
Grace? Grace?
Haluan nyt puhua elämäni upeimmasta naisesta.
Fiksusta, hauskasta, huolehtivasta...
Aivan erityisestä.
Mummostani.
Koska hän kuoli.
Ensin äiti kuusi vuotta sitten, nyt mummo.
Parhaat ihmiset viedään ensin.
Minulla oli paljon opittavaa häneltä, ja odotin sitä innolla.
Hän kuoli kuten oli elänyt, auttaessaan muita.
Rakastan sinua, mummo.
Huomenna menen sinne sinun takiasi.
Kolme, kaksi, yksi...
Milloin isäsi piti tulla? - Kaksi tuntia sitten.
Jos hän sanoi tulevansa... - Hän sanoo kaikenlaista.
Hän ei ole niitä luotettavimpia.
Miten hän saattoi jäädä pois?
Mummo on hänen äitinsä ja olisi halunnut hänet tänne.
Niin haluan minäkin.
Moni teistä tunsi Gracen kauemmin kuin minä.
En voi väittää, että tunsin hänet läpikotaisin.
En ollut hänen ensimmäinen miehensä.
Hän sanoi, että kelpaan toiseen yritykseen.
Voin kertoa vain siitä Gracesta, jonka tapasin, -
kun luulin, että aikaa ei enää paljon ole.
Grace näytti minulle elämän, ja hänellä oli tarjota enemmän.
Tiedän, että jos hän olisi nyt täällä, -
hän kieltäisi suremasta liikoja.
Kuulen hänen sanovan minulle:
"Meillä oli kolme upeaa vuotta."
"Mitä vielä valitat?"
Valitan, koska olisin halunnut enemmän.
Grace oli parempi ihminen, kuin minä voin ikinä olla.
Minun tässä olisi pitänyt lähteä.
Ja Gracen pitäisi olla yhä täällä.
Mitä tarkoitit kun sanoit, että aikasi oli vähissä?
Sairastin syöpää.
Oikeastaan olen edelleen elpymisvaiheessa.
Kolme vuotta on mennyt.
Grace hoiti minua. Niin me tapasimme ja rakastuimme.
Minun ei pitäisi edes olla täällä.
Onko sinulla perhettä?
Ei. Menetin heidät kauan sitten.
Miten selviät sen kanssa?
Kuljetan heitä mukanani, -
mitä he olisivat ajatelleet, sanoneet ja tehneet.
He ovat osa minua.
Vaikka he ovat poissa maailmasta, he eivät lähde minusta.
Tuohon tapaan olisi Gracekin sanonut.
Se kaikki mitä näimme ja valehtelimme muille...
Onko tämä sinulle tavallista?
Olen vain kulkija.
Joskus näen jotain korjattavaa ja teen minkä voin.
Nyt tosin olen kulkija vailla alusta. Olen pysähtynyt liian kauaksi.
Nyt lähden etsimään Tardista. - Tohtori!
Sinun kyllä pitäisi vaihtaa nuo kuteet.
Totta. Siitä on aikaa, kun ostelin naistenvaatteita.
Ei tuota.
Eikä tuota.
Tässä. Tällaisen minä haluan!
Tuonko meinaat ottaa? - Niin. Olisiko rahaa? Tyhjätasku.
Sitten on vielä se Tardis. Voisittekohan te auttaa minua?
Kauanko täällä vielä värjötellään? - Anna minun keskittyä, Graham.
Mitä hän tekee? - Alukseni käyttää tietynlaista energiaa.
Olen jäljittänyt, missä sitä energiaa on nyt.
Säädän tämän kuljetuskapselin viemään minut planeetalle, -
jolle alukseni näyttää päätyneen.
Menetkö vieraalle planeetalle? - Yritän.
Stenzan teknologiaa on vain niin hankala tulkita.
Kerroksia on 130, ja seitsemästä ei ota selkoa.
Graham, iske nämä tuohon kiinni. - Selvä.
Yaz, pujota kaapeli huipulle, Ryan vääntää katkaisinta.
Tulee melkein ikävä teitä kolmea.
Se on nyt yhdistetty. Pitäisi toimia.
Totuuden hetki. Toivottakaa onnea.
Hyvästi.
Syvä henkäys...
Ette te, minä.
Suomennos: Tatu Tiihonen